Realismi on huono sana.
Minä en näe eroa mielikuvituksen ja toden välillä.-Federico Fellini
...jäniksenkolo romahti yhtäkkiä...
Alas se romahti...
La bella confusione. Kaunis hämmennys.
Lucy!
PERUSTUU (ENIMMÄKSEEN) TOSITARINAAN
Kaikkien on vartuttava aikuiseksi, lopulta.
Siskoni Claire ei kuitenkaan ollut samaa mieltä.
Hän oli normaali teini, muttei koskaan lakannut uskomasta taikaan ja satuihin.
Ja tosirakkauteen.
Minkä takia hän veti puoleensa kamalia hyypiöitä.
Juu, auts.
Onneksi olimme supersuosittuja. Emme kylläkään oikeasti.
En ollut koskaan mikään herttainen lapsi.
Ja Claire... Hänellä oli ongelmia.
Mutta meillä Cunninghameilla oli yksi yhteinen piirre:
Me paskat välitimme, mitä muut meistä ajattelivat.
Mutta Claire jatkoi unelmointiaan.
Ja kuten tiedämme, unelmointia ei pitäisi harrastaa ilman ehkäisyä.
Lucy Jean Cunningham.
Hei.
Siitä hetkestä Clairella oli yksi päämäärä:
Suojella Lucya. Kaikelta ja kaikilta.
Minultakin.
Haluatko kuun? Sano vain, niin lassoan sen alas.
- Hyvä idea. Annan sinulle kuun. - Kyllä minulle kelpaa.
"En halua olla hullujen seurassa, sanoi Alice."
Kaikki vanhemmathan valehtelevat lapsilleen, joulupukista ja sellaisesta.
Mutta Claire vei sen aivan uudelle tasolle.
Hän varmisti, ettei kellekään tapahdu mitään pahaa. Edes kultakalalle.
Joka eräänä päivänä häipyi salaperäisesti Suurelle valliriutalle.
Tai Dorothylle, joka lähti ryhtyäkseen vuohipaimeneksi.
Tai Peter-sedälle, joka lakkasi käymästä ja soittelemasta.
Muttei koskaan kirjoittamasta.
En tiedä, paljonko Lucy tästä uskoi, mutta hän näytteli mukana.
Ja niin he elivät onnellisina elämänsä loppuun saakka.
Paitsi yhtä pientä pulmaa.
- Lucy! - Niin?
Tämä on tylsä kohta, odota.
Poikien ongelma on, että he ovat idiootteja.
- Heitä kiinnostaa vain yksi asia. - Näen hänen pyllynsä!
Eikä se ollut Lucy.
Mutta yksi poika oli.
Sanoin häntä Korviksi.
Lucy rakastui.
Oikein kunnolla.
Mutta ei se kestänyt.
Lucy, muutin Italiaan. Sori. PJ
Claire lohdutti.
Lopulta he olivat onnellisia.
Kuinka moni voi sanoa niin? Miksi olla mitään muuta?
Heillä oli aina aikaa.
RIMINI, OHIO LOKAKUU 1993
Luce?
- Näyttääkö pyllyni isolta sieltä käsin? - Valtavalta.
Puhuitteko koskaan collegeen menosta?
Toki, mutta hän ei halunnut mennä.
Tai ehkä sinä et halunnut.
Haluan hänen tekevän jotain, mikä kiinnostaa häntä todella.
Tosielämähän tapahtuu unissa.
Siis mitä sanoit?
Tosielämä tapahtuu unissa.
Taisin lukea tuon kahvimukin kyljestä.
- Varsin kiinnostava tilanne! - Aamutakki tänne.
- Ei tällaisiin joka päivä jouduta. - Haluan aamutakkini.
Ainakaan Bedford Fallsissa.
- Gesundheit. - Aamutakki tänne!
Se on edennyt pitkälle.
Kop, kop. Hei, Claire.
Onko kultakala taas kuollut? Claire?
Mitä on tapahtunut?
Jestas.
Mary, minä tiedän, mitä teen huomenna, ensi vuonna
ja sitä seuraavana. Minä häivyn tästä kolosta näkemään maailmaa!
Italia, Kreikka, Parthenon, Colosseum...
Kuinka hän pitää huolen itsestään?
- Onko sinulla säästöjä? - Ei yhtään.
Selvä. Hän on 20, ei koskaan poikaystävää.
Hän ei ole lähtenyt kotoa tai tehnyt töitä.
- Te elätte pilvessä. - Sinun piti auttaa minua.
- Mikset vain suutele häntä? - Kuinka?
Mikset vain suutele häntä sen sijaan, että puhut kuoliaaksi?
- Vai pitäisi suudella? - Jotkut eivät ansaitsisi nuoruutta.
- Osaako hän mitään? - Osaa.
Hän puhuu vain unelmistaan ja fantasioistaan.
Olet keittänyt melkoisen sopan.
Ruohonleikkaus. Hän leikkasi nurmikon.
Taidan muistaa. Hän pelkäsi ruohonleikkuria.
Anteeksi, kulta.
Ei ole hauskaa. Miten hän oikein pärjää?
Kuka palkkaa 20-vuotiaan, joka käyttäytyy 13-vuotiaan tavoin?
En minä palkkaisi.
- Olet pilannut hänet, Claire. - Auta sinä häntä.
- Hoida hänet opiskelemaan. - Hän tarvitsee elämän.
Elämäni tilaisuus. Kuulitko? Elämäni tilaisuus!
Se on hänen elämänsä tilaisuus.
Kuuntelepa nyt! En halua muovia, enkä mitään pohjakerrosta.
Enkä minä halua naimisiin, onko selvä?
Haluan tehdä niin kuin itse haluan. Ja sinä...
Pidätkö elokuvista kuten me? Hanki kokemusta ja tee samalla videoita.
Kokeellinen tuotantoyhtiö etsii apulaisia. Yhteyshenkilö Clive Montgomery.
- Se on Clevelandissa, miten menet sinne? - Vespalla.
Et ole ollut ennen työhaastattelussa. Mitä aiot sanoa?
Sano kyllä. Sano, mitä he haluavat kuulla.
- Oletko tehnyt elokuvia? - En.
Kyllä, kyllä.
Näin ilmoituksenne ja kiinnostuin. Siinä kaikki.
Onko erityistaitoja?
On.
Olen ahkera, motivoitunut ja tunnollinen.
Se on totta. Voitko aloittaa heti?
- En. - Voin.
- Voit.
Täydellistä. Jos harjoittelet tarpeeksi monta päivää, voit varata tapaamisen.
Ei, minä soitin jo. Se on tänään neljältä.
Viitta ja saappaat ovat hienot. Aivan muodinmukaista.
Ei sinun tarvitse tätä tehdä. Et ole ollut yksin kaupungilla. Voit vielä odottaa.
Kyllä minä pärjään.
Anna kun katson vielä. Laitan tuon.
- Olen puhelimen äärellä, jos tulee jotain. - Rakastan sinua.
- Minä sinua. - Kimppuun vain, Lucy!
Heippa, kulta!
- Ei hätää. - Selvä.
- Nähdään. - Onhan hänellä henkivakuutus?
TERVETULOA CLEVELANDIIN
Hän tekee minut liian onnelliseksi. Se tässä on vikana.
- Voiko tämä olla totta? - Hänen tunteensa koskettelevat minua.
Hän on kaikki, mistä olen unelmoinut.
Hän ei tiedä minusta paljoakaan. Kuinka kerron sen kaiken?
- Täällä on kuuma. - Olen aina halunnut sellaista elämää.
Ja nyt viimein salaisuuteni...
No niin. Cunningham, Lucy.
Minä näen sinut. Tule.
Istu pois.
- No niin, olet Lucy. - Niin.
Hyvä, ja näen, että olet...
Mitä helvettiä. Onko tämä yksisarvinen?
- Jestas. Ja sinä olet? - Lucy Cunningham.
- Niin, ei. Kuinka vanha olet? - Ahaa. Olen 20.
Hienoa, laillista. Ja sinulla on kokemusta elokuvanteosta?
- On. Ilmoituksenne herätti kiinnostukseni. - Loistavaa.
- Kenen leivissä olet ollut? - Äitini.
- Hän taisi opettaa sinulla erityistaitoja? - Kyllä opetti.
Olen ahkera, motivoitunut ja tunnollinen.
Se on tällä alalla eduksi.
Puhutaanpa uratavoitteista. Missä näet itsesi tulevaisuudessa?
No, minä...
- Rakastan elokuvia. - Haluatko olla kameran edessä?
Sillä tuo sinun tyylisi...
Niin puhdas ja viaton, silti tuhma. Minä pidän siitä.
Pidän siitä paljon. Voisimme leikkiä pappia ja nunnaa vaikka heti.
- Sopiihan se. - Kuinka tärkeä tämä työ sinulle on?
Haluaisin kovasti saada sen.
Tiedän, että minulla on opittavaa, mutta olen valmis uurastamaan.
Lupaan, että olen tilaisuuden arvoinen.
Annan sinulle tilaisuuden, Lucy. Minä luotan sinuun.
Uskon sinuun. Näen, että sinusta on tähän.
Pääset tuolle seinälle alta aikayksikön.
Minä antaisin sinun aloittaa vaikka heti.
- Kävisikö se? - Kyllä.
Jospa vaikka ensi alkuun riisut vaatteesi.
Sitten menemme alttarille ja veisaamme ylistysvirren.
- Hyvä on. - Hienoa.
Palaan pian.
Hyvät naiset. Näyttäkääpä tissiä.
Loistavaa.
Oikein hienoa. Hei, minne sinä menet?
Haloo, Luce?
Fellini?
Ei ole nälkä.
HAAVEILIJA ON AINOA AITO REALISTI - FEDERICO FELLINI
Se muuttaa odotuksia...
Yksi historian ylistetyimpiä ja kiistellyimpiä ohjaajia.
- Hänenlaisiaan ei ole muita. - Hän on voittanut viisi Oscaria
ja enemmän palkintoja kuin kukaan muu.
- Voittaja on Italia, Federico Fellini. - Voittaja on Italia ja "Amarcord".
- Voittaja on "Cabirian yöt". - "La Strada".
Elokuvahistoriassa vain harva ohjaaja on laajentanut katsantokantojamme
ja muuttanut tapaamme kokea elokuva. Yksi heistä on Federico Fellini.
Hän näytti pimeyden, joka voi vallata sielun. Sitten sen taianomaisen voiman,
joka voi viedä sen takaisin valoon.
- Aika mennä! - Hartiahuivisi!
Murran koukun kahtia!
Ei, en tiedä tämän pikkukiven tarkoitusta.
Mutta onhan sillä sellainen oltava.
Sillä ellei kivellä ole tarkoitusta, ei ole millään muullakaan.
Tähdillä myös.
Ja sinulla.
Sinullakin on tarkoitus.
Kelloni meni rikki.
Missä hän nyt on?
Kuoli, raukka.
- Oletko kunnossa? - Loistavassa. Vespa katosi.
- Mitä? - Saitko työpaikan?
Se on mahtava. Anteeksi, väsyttää kamalasti.
Oli niin pitkä päivä. Menen huoneeseeni.
Mitä?
Marcello! Tule tänne!
Äkkiä!
Sylvia, kuka sinä olet?
Olemme Fellinin toimistossa. Ennen kuvausten aloittamista
täällä kulkee kaikenlaista väkeä.
Tämä nainen sanoi Fellinille, ettei tämä koskaan tee hyvää elokuvaa,
jos käyttää aina samoja vanhoja naamoja.
Sitten hän lukee oman runonsa "Onko salama Jumalan nimikirjoitus?"
Kuinka kysytään kysymys...
Ciao.
Ciao, herra Fellini.
Mi chiamo Lucy.
Rakas Federico...
Olen ollut
suuri ihailijanne
jo yhden päivän ajan.
- Kaupunki ja osavaltio? - Italia?
Italia.
Pronto!
- Pronto? - Ciao!
Hei, olen Lucy Cunningham, puhutteko englantia?
Kyllä, minä olen Mario, puhun enklantia. Oletteko americana?
Kyllä, anteeksi. Olen americana.
Saisinko herra Fellinin puhelimeen?
- Oletteko sopinut ajan, Lucia? - En.
Selvä. Allora. Kello kolme huomenna, sopiiko? Menkää Fellini.
- Ciao. - Anteeksi minne?
Fellinin toimisto Roomassa. Kello kolme. Älkää myöhästykö.
- Sanoiko lääkäri aikaa? - Ei.
- Vuosia, kuukausia? - Ei, en tiedä.
- Viikkoja? - Ei.
Lucy ei saa tietää.
Ei koskaan.
- Lupaatko? - Tosi hauskaa.
Olen tosissani. Lupaa olla kertomatta.
Hyvä on, luvataan.
Lucy?
Hetkinen, Kerri.
Hei. Vau.
- Suunnitteletko matkaa? - Pitää vissiin mennä Clevelandiin.
Hakemaan vespaa. Se hinattiin pois.
- Jaa, Italian Clevelandiinko? - Ei.
- Vain Clevelandiin. - Jaa.
- Mitä sinä katsot? - En mitään, et tykkäisi siitä.
Peitätkö TV-ruudun?
Et ole ollenkaan omituinen. Vai en minä tykkäisi?
Minä? Moi?
- Kerri-täti. Älä viitsi. - Okei.
Jestas, Lucy.
Ei, älä. Minä pidän siitä. Tarkoitan vain...
Tai en pidä, mutta... Tuo on aika omituinen, vai mitä?
- Vai mitä? - Joo.
- Pidätkö sinä tuosta? - Pidän.
Se on Fellinin elokuva. Se kertoo...
Ihmisyydestä. He ovat todella aitoja.
Tuossa on paljon ihmisyyttä, juu. Ei pidätellyt ihmisyyttään.
Ne ovat kaikki erilaisia. Siellä on elokuvafestivaali.
He näyttävät kaikki elokuvat. Sen nimi on Tutto Fellini.
Ihmiset tulevat kaikkialta vain katsomaan hänen elokuviaan.
Kerrotaan Clairelle.
Ei, älä kerro. Ethän kerro hänelle.
- Mitä on tapahtunut? - En usko...
En usko hänen haluavan, että lähden.
Et usko hänen haluavan, että lähdet?
Olet 20, kyllä sinä saat lähteä.
- Tiedän kyllä. - Elät omaa elämääsi.
Mitä haluat tehdä?
Hei, äiti.
Hei, Lucy.
Muistatko tarinan päivästä, jolloin synnyit?
Sanoin, että se oli elämäni paras ja pahin päivä.
Paras, koska tiesin, etten ikinä rakastaisi ketään niin paljon.
Enkä rakasta.
Ja pahin,
koska tiesin, etten voi suojella sinua kaikelta, mitä elämässä täytyy kokea.
Mutta minä yritin.
Ja olen pahoillani siitä.
Minäkin rakastan sinua.
Mutta minun vain...
Minun täytyy...
Claire?
Sulje ovi.
- Äiti? - Hemmetti.
- Äiti, onko kaikki hyvin? - Odota.
Hei, Lucy.
- Onko kaikki hyvin? - Ei koskaan ole.
Vilustuin taas. Ei tässä hätää.
Kaikki hyvin.
Ei mitään hätää.
- Mitä nämä ovat? Kerro. - Ne ovat ihania.
- Niinkö? - Eivät ollenkaan niin kuin amerikkalaiset.
Loput ovat surullisia, ja välillä
niistä ei ymmärrä mitään. Ja ne ovat tavallaan
aika riettaita, ja niissä on paljon...
- Seksiä? - Niin.
- Kuulostaa kamalalta. - No...
Mutta sinä rakastat niitä, ja se on ihanaa.
- Hienoa, että pidät niistä. - Niin pidän.
On vain niin paljon kysyttävää.
- Haluaisin tavata hänet. - Voitko kuvitella sen?
Mieti. Muistatko "Kesäisen romanssin"?
Katherine Hepburn. Venetsia. Julian parveke Veronassa.
- Ne ovat todellisia paikkoja. - Ja Rooma. Siellä Fellini...
Eikä. Kyllä, Rooma!
- Hän on siellä nyt. - Sinun täytyy mennä.
Meidän täytyy mennä.
Me...
Me emme voi mennä.
Mutta sinä voit.
Se olisi tosi hauskaa. Onhan se pitkä matka, mutta olen säästänyt.
Tiedän, mutta kuuntele.
En voi lähteä. Sinun pitää mennä, yksin.
Meidän täytyy lopettaa tämä, tajuatko?
Tarvitset oman elämän. Niin minäkin.
Olen väsynyt. Pitää huolehtia itsestäni.
- Olen pahoillani, jos et voi... - Ei mitään hätää.
Minulla ei ole hätää, Kerri on täällä. Tarvitsen vain vähän aikaa.
Katso minua. Tarvitsen aikaa itselleni.
Tarvitsen oman elämän. Tarvitsen elämän.
Anteeksi, äiti.
LÄHDIN ETSIMÄÄN HÄNTÄ
Hei.
Etsimään ketä?
KUNPA OLISIT TÄÄLLÄ...
Italia.
- Mikä on pahinta, mitä voisi tapahtua? - En minä tiedä.
Eksyminen, ryöstö, päällekarkaus, raiskaus, paloittelumurha.
Selvä.
Kuka helvetti se Fellini on?
Italialainen ohjaaja. Tekee italialaisia elokuvia.
- Siis mitä elokuvia? - Ei niitä kukaan katso.
- Mistä ne kertovat? - No, ihmisyydestä enimmäkseen.
Kuinka turmeltunut ihmisluonto on. Paljon orgioita.
Toogia.
Pyllyjä, rintoja. Hyllyviä rintoja.
Taidetta.
- Pronto? - Mario?
- Hei, tässä Lucy Cunningham. - Aah, americana.
Niin, americana.
Myöhästyin Rooman lennolta ja päädyin Veronaan.
- Veronaan? - Laukkunikin katosivat.
Menivät kuulemma Saksaan tai Itävaltaan.
Halusin vain soittaa, että olen tulossa...
- Hetkinen. - Ja odotan innolla...
- Lucia, Lucia, Lucia. - Anteeksi?
Fellini ei ole täällä. Et tullut tapaamiseen.
Hän ei ole enää Roomassa, joten joudut odottamaan.
- Muutaman päivän. - Muutaman päivän?
Ehkä viikon.
Olet Veronassa. Romeo ja Julia, syö jäätelöä, katsele parveketta.
- Keksi jotain. - Selvä.
- Toki. - Syö bombolonia, se on hyvää.
- Hyvä on, kiitos. - Ciao, ciao, ciao.
Ciao! Ciao.
- Mitä nuo ovat? - Palloja.
Palloja? - Rum baba.
Rommipalloja. Delizioso.
- Haluatko maistaa? - Toki.
Bellissima...
Un altro? Vielä toinen?
- Kiitos. - Kiitos itsellesi.
Minulla on Veronan parhaat pallot.
Se tekee 5000 liiraa.
Syö, juo. Rakastu.
Lääkäri määräsi neljä tällaista päivässä. Vai oliko se näitä?
Otan kaikkia.
Näistä tulee euforinen olo.
- Tänne vain. - Minäkin otan.
- Kippis. - Kippis.
- Hakisitko vielä yhden? - Oletko varma, että sinut tappaa syöpä?
- Eivätkä nämä elokuvat? - Ovat ne vähän masentavia.
Sitten he kysyivät, onko italialainen newrealismi kuollut vai elossa.
Neorealismi, ystäväni. Kai sanoit, että elossa?
En tiennyt mitä sanoa.
Ciao, bella!
Mikä sinun nimesi on?
Voi parkaa. Ei ymmärrä sanaakaan. Täysin ulkomaalainen.
- Hei. - Oho, puhut hyvää englantia.
- Hän on amerikkalainen. - Ahaa, aivan.
Mikä sinut toi Italiaan?
Etsin erästä ihmistä.
- Kuinka romanttista. - Matkustatko yksin?
Ei, äidin kanssa.
- Sylvia. Hän on Robert. - Hauska tavata.
- Lucy. - Hän on ihana, Robbie.
- Hän ei ole mikään lemmikki. - Haista paska.
Yritän vain keksiä meille hupia.
Lucy, tulisitko mukaamme?
Minne olette menossa?
Onko sillä väliä?
Tätä tietä.
Guido!
Sylvia, hyvänen aika. Oletpa sinä kaunis.
- Tässä uusi ystäväni, Lucy. - Bellissima.
Hän on Ohiosta.
Hei.
- Robert. - Guido.
On kolme asiaa, joista pidän. Rakkaus, rakkaus...
Ja rakkaus!
- Brava! - Eihän tuo nyt mitään ollut.
Ikimuistoinen esitys. Varsinkin vasemman rintasi toimesta.
- Minusta olit kaunis. - Niin tietenkin.
- Itsepä ohjasit. - Ole hyvä.
Guido, oletko joskus ohjannut jotain, missä on oikea juoni?
Vaikka rakkaustarinan? Miksi eurooppalainen elokuva on niin tylsää?
Hei, minä keksin.
- Vaatteiden takia. - Et ole ollenkaan tajunnut pointtia.
Lucy, mitä pidät italialaisesta elokuvasta? Miten kuvailisit sitä?
- En minä tiedä. - Täydellistä.
La bella confusione. Kaunis hämmennys.
- Täällä sellaista riittää. - Ei niitä pidäkään ymmärtää.
Niiden pitää antaa huuhtoa ylitseen, kuin unen.
Haaveksija on ainoa aito realisti.
Malja liioitteleville, itsekeskeisille elokuville,
joissa ei ole mitään järkeä.
Ehkei sinulle.
Aika lähteä.
- Mitä tämä on olevinaan? - Tosi omituista.
Putosinko kärryiltä?
Ei tässä ole juonta.
Onko sinulla poikaystävä? Mies?
Eikö?
Ota lutkamainen ilme.
Tule lähemmäs.
Ei. Eikö?
Eikö?
Hyvä on.
Elämä on pelkkä illuusio.
Se on idiootin kertoma tarina. Täynnä meteliä ja raivoa.
Se ei merkitse mitään.
Guido osaa olla rasittava.
Juodaan, se auttaa aina. Kippis.
- Mikä tämä on? - Ei, älä.
Anna nyt. Kuinka söpöä. Pikku pilakuvia.
Oletko sinä piirtänyt nämä? Aivan ihania.
- Aivan kamalia. - Näyttää abstraktilta realismilta.
- Täydellistä jäljitelmää. - Voit myös sanoa "huonoja".
Tässä, Lucy. Piirrä minut.
ROMEON JA JULIAN PARVEKE
Minä piirrän sinut, sopiiko?
- Okei? - Okei.
Kiitos.
Hei!
Hei.
Onko...
Onko sinulla nälkä?
Nälkä? Syödä?
- Nytkö? - Niin.
Okei. Okei.
Okei.
- Tuolla baari. - Okei.
- Päivää. - Päivää. Minulle cappuccino.
- Cappuccino. - Kaksi cappuccinoa.
Voidaanko ottaa kolme?
Kolme cappuccinoa.
Kiitos.
Kaksi kahvia?
Tämä tässä...
Se on äidilleni.
- Hän haluaa kolme sokeripalaa. - Kolme?
Niin, kahviin.
Todella makeaa. Minä en tykkää.
Makeaa. Dolce.
Dolce.
La Dolce Vita.
- Tiedät siis Fellinin? - Kyllä.
- Rakastan Felliniä. - Minä pidän Fellinistä.
Minä haluan tavata Fellinin.
Rakastan "La Stradaa". Gelsomina.
- Gelsomina. - Zampanò.
Pidätkö isoista miehistä?
Et.
Ja tärkein on ma vaffanculo.
Isäni sanoo: "Pietro, tämä on typerää."
Ja minä sanon: "Haista paska."
Juoksen pois, itken.
Mutta tämä on elämä.
Seuraa unelmiasi.
Kiitos.
Että näytit paikkoja.
Se oli hauskaa. Eipä kestä.
- Hei sitten. - Hyvästi.
Hei, saanko näyttää yhden asian?
Saat.
Kolme, kaksi, yksi.
- Voi... - Paska?
- Vau! - Niin.
Kuulitko?
Hiljaa, he voivat kuulla.
Jee!
- Huuda nyt. - Ei, voi tulla ongelmia.
- Mitä se oli? Anna tulla. - En minä osaa.
Ciao, Fellini!
Fellini!
- No, anna tulla. - En minä.
- Anna tulla nyt. - Ei. Taisin nähdä jonkun.
Viivasi ovat upeita.
Entä omasi?
Et halua nähdä niitä. Eivät ne ole yhtä hienoja.
Miksi hän on noin?
Onko se...
Fellini!
- Fellini! - Fellini!
Fellini!
Kuka tällaista katsoo.
Katso, kuinka lyhyet hameet.
- Melkein pallit vilkkuvat. - Nehän roikkuvat sieltä alta.
Pojat, pallit piiloon.
Voitko sulkea sen.
- Yritän muistaa, millaista täällä oli. - Kun se oli minun huoneeni?
- Niin. - Julisteita.
- Mikä se elokuva olikaan, - "Sininen laguuni"?
Se oli pehmopornoa.
Olit aika hauska silloin.
Niin taisin olla. En ole enää.
Shaun Cassidy.
- Mark Hamill. - Mark Hamill!
- Leif Garrett. - Joo!
- Kuka se toinen Hardy-poika oli? - Parker Stevenson.
- Bay City Rollers. - Woody. Bay City Rollers.
- Tosi seksikkäitä. - Tosi seksikkäitä.
Silloinko tulit paksuksi?
- Taisin tulla. - Lutka.
Ja hiili. Minä olen lyijykynäihminen.
- Klassinen... - Kaikki kohdallaan. Kaikki määritellään.
- Niin. - Sormien pitää likaantua.
- Ei ole pakko. - Se on kuin rakastelu.
Sormien pitää mennä kaikkialle.
Pitää tulla sotkua.
Tosi sotkuista. Hiiltä sängyssä?
- Niin, kaikkea pitää koskea. - Hiiltä lattialla, keittiössä.
Kaikkialla! Miksei? Sehän taiteessa on niin kaunista.
Tiesitkö, että Fellini piirisi pilakuvia ennen elokuvauraansa?
Hän piirteli niitä lautasliinoille.
Hän piirteli niitä kaikkialla.
Ja tiedän, että hän piti lyijykynästä, ei hiilestä.
Sinä rakastat Felliniä.
- Miksi? Koska hän on iso mies? - En pidä hänestä sillä tavalla.
Haluatko siis tehdä elokuvaa?
Haluatko olla mukana niissä?
Fellini tekee elokuvia. Miksi?
Odota.
Tuo on Lucy.
- Lucy on paljon söpömpi. - Ei.
Tämän leffan hän näki Clevelandissa. Hän näki tässä jotain.
Lähtikö hän liittyäkseen sirkukseen?
Ei.
Hän lähti, koska olin paskiainen.
Älä imartele itseäsi.
Hän on rakastunut.
Keneen?
Elämä on yhdistelmä taikuutta ja pastaa.
Meillä on aikaa.
Hei, onko sinulla poikaystävä?
Ei kannata luottaa miehiin.
Heidän kanssaan voi rakastella,
mutta luottaa ei pidä.
He varastavat rahasi, murskaavat sydämesi,
tyrkkäävät sinut jokeen tai jyrkänteeltä alas,
mutta silti vielä luotat, annat anteeksi ja rakastat.
Älä.
Ymmärrätkö?
He tarvitsevat sinua. Sinä et heitä.
Hyvää matkaa, Gelsomina.
Hei, Mario. Täällä Lucy.
Americana.
Halusin kiittää, että sait minut jäämään Veronaan.
Täällä on ollut...
Aivan ihanaa.
Minähän sanoin tulevani Roomaan,
- mutta... - Lucia, minä täällä, Mario.
Kuuntele. Sinun täytyy tulla Roomaan.
Tule seuraavalla junalla.
Se on hyvin tärkeää. Kuuntele, Lucia. Fellini haluaa tavata sinut.
- Haluaako? - Sinun on tultava Roomaan heti.
Se on hyvin tärkeää. Laita sievä pyllysi Rooman junaan heti.
- Hyvä on. - Se on tärkeää, aikaa ei ole paljon.
Okei, ciao.
Hei, minne matka? On aikaista vielä.
Pitää lähteä Roomaan.
Fellini.
Odota nyt.
Minun Fellinini.
Lucy, olet Fellinini.
Tässä ollaan.
Olisit voinut lähteä.
Anteeksi, minne tämä juna menee?
- Pronto? - Mario? Hei, Lucy täällä.
En tiedä kuinka tässä näin kävi, olen Venetsiassa.
- Mutta olen kyllä tulossa. - Valitan, se on mahdotonta.
Älä tule. Et tullut tapaamiseen.
Ymmärrätkö? Il maestro ei enää ota vastaan.
- Ymmärrän, mutta... - Tämä oli tässä.
- Itse käskit tulla. - Käskin tulla viime viikolla!
Olet kiireinen, mutta käskit minun tulla.
Itse vaikutat kiireisemmältä. Sinulla oli tapaaminen Federico Fellinin kanssa.
- Sinun täytyy ymmärtää. - Vaiti. Olet nätti, mutta vähän tyhmä.
- Minulla ei ole paikkaa minne mennä. - Se on oma ongelmasi, Lucy.
- Niin, Mario. Mutta käskit minun... - Älä kerro, mitä minä sanoin.
- Sanoit tulevasi, etkä tullut. - Tiedän, mutta tulin niin pitkän matkan.
Hän jätti sinulle viestin, Lucia.
Mitä hän sanoi?
Hän sanoi: "Mario, sano Lucylle näin.
Sinulla on kaikki tarvittava siellä, Lucia.
Joskus on matkattava kauas, kauas
löytääkseen sen, mikä on lähimpänä."
Ciao, Lucia.
- Tämä on lempiosioni. - Mikä?
- En ole nähnyt tätä. - Tiedän, se on loppu.
Hyvä. Olen iloinen, että se on ohi.
Et vieläkään tajua. Ymmärrän, mitä Lucy tarkoitti.
Se on kaunis rakkaustarina, mutta se on taidetta ja...
- Mitä? - Senkö sinä siinä näet?
Niin, se on kaunista.
Oletko tosissasi? Abstrakteja kuvia vain. Luet siihen omat juttusi.
Se on loogista, koska elät omassa kieltämisen mielikuvitusmaailmassasi.
- Miksi olet noin ilkeä? - Se on totta.
Vain koska et osaa arvostaa tai ymmärtää taidetta.
- Eikö siitä voi puhua rehellisesti? - Lopeta jo.
- Se on pelkkää paskaa. - Minä teen kuolemaa, ja sinä ilkeilet.
- No just, vedä se kortti esiin. - Oma elämäsi onkin niin upea.
Koska sinulla oli poikaystävä? Saitko lapsia? Oletko ollut äiti?
- Enpä usko. - Mikä sinua vaivaa?
Minä huolehdin sinusta ja Lucysta. Se on minun elämäni.
- Se on minun osani. - Lucy on minun tyttäreni, ei sinun.
Ei, sinä olet lapseni. Sinä. Olet niin helvetin itsekäs, Claire.
- Mene pois. - Ei ihme, että hän lähti.
- Ulos täältä! - Olet sekoamassa.
- Ulos, ulos! - En malta odottaa, että pääsen.
Kuinka naiset voivat vajota niin alas?
Oi, anteeksi. Onko kaikki hyvin?
- Onko kaikki hyvin? - On.
Tarvitsetko apua?
- Kyllä, etsin rautatieasemaa. - Ahaa, rautatieasemaa.
Mennään, minä näytän tien. Placido, anteeksi.
Lucy.
Lucy, olet siis taiteilija?
Anteeksi. Näin sinun piirtävän.
- Kaunista. - Yhtä tyhjän kanssa.
Anteeksi, en halua pelästyttää sinua.
Kiitos.
No...
Matkustatko yksin? Vai poikaystävän kanssa?
Ei, äidin kanssa. Hän odottaa rautatieasemalla.
Aivan, tietenkin. Tiedän oikotien.
Tule. Tartu käteeni. Mennään.
Venetsiassa on tuhat tapaa eksyä.
On kanavia, ja yli 400 siltaa.
- Se on kaunis. - Rakastan sitä.
Kuulen jonkun laulavan. Kuuletko?
Onko äitisi myös taiteilija?
- Kyllä hän piirtelee. - Hitto.
Olemme eksyneet.
Se oli vitsi. Tätä tietä.
Minun äitini on opettaja. Siskoni on kokki.
Siis kondiittori. Minulla on velikin.
Suuri perhe.
Asema on tähän suuntaan. Sinne pääsee vain täältä.
Vai haluatko tuonne?
Hei, Placido!
Saatana!
Unohdin kertoa. Ystäväni järjestävät minulle juhlat.
Minun pitää mennä sinne. Ole kiltti.
Tiedän, asema ja äiti.
Mutta ole kiltti. Muuten alan itkeä.
Tule viideksi minuutiksi.
Jos vain antaisit ohjeet. Minun täytyy nähdä äiti.
- Ensin bileet? - Olen pahoillani, ei käy.
Ei käy. Kerro siis, tai lähden omin päin.
Hyvä on, anteeksi.
Kuuntele tarkkaan. Jatka suoraan.
Sitten näet sillan. Ylität sen, ja sitten näet ravint...
Ei, ensin oikealle, ja kadun päässä näet ravintolan.
Sitten vasemmalle ja sillan yli, ja asema on siinä. Toista.
- Keskity. Siellä on vaarallista. - Jatkan suoraan.
- Sitten oikealle? - Ei, ei. Suoraan, toinen oikealle.
Kuljet sillan yli, näet ravintolan. Siellä käännyt oikealle,
sitten vasemmalle, ylität sillan. Asema on siinä.
No niin. Hei sitten, Lucia. Oli hauska tavata.
Jos tulee ongelmia, huuda. Ciao, Lucia.
Odota!
- Kuka kaunotar on? - Hän on Lucia.
Hän on taiteilija.
Tuolla on ruokaa.
Ei, ei!
Odotatko minua?
Lucia.
Olemme kaikki ystäviä.
Tule, Lucia.
Odota!
Odota, Lucy!
Odota, anna anteeksi.
Kaikki hyvin.
Scusa, scusa.
Anteeksi, Lucy.
Mikä suudelma on?
Vain halu
antautua
rakastamallesi naiselle.
Lucy!
"Kaninkolo jatkui tunnelina,
joka johti kuolemaan.
Alas, alas, alas.
Oli liian pimeää nähdä mitään.
Hän näki kaivon seinämät, ja ne olivat kirjahyllyjen peitossa.
Niin hän sanoi itselleen, melkein uneksuen:
Syövätkö kissat lepakoita? Syövätkö kissat lepakoita?
Kuinka hän ikinä pääsisi ulos enää."
Anteeksi, onko teillä puhelinta?
- Haloo, Lucy? - Kerri?
- Haluan puhua äidin kanssa. - Minä...
Minä tiedän, että...
Halusin kertoa jo aiemmin.
Hän ei halunnut sinun tietävän.
Lucy, olen tosi pahoillani.
Hän on poissa, Lucy.
Olen pahoillani.
Oletko siellä vielä?
Lucy, älä sulje.
Buongiorno.
Americana?
- Mikä nimesi on? - Lucy Cunningham.
Lucy. Lucia.
Valo.
Oletko täällä lomalla? Sukuloimassa, ystävien luona?
Miksi olet täällä?
Minä
olin etsimässä Felliniä.
Felliniä? Federico Felliniä?
Il maestro.
Häntä sanotaan majakaksi. Valo, Lucy.
- Fellini oli illuusion mestari. - Ei, älä.
Tapasimme "Satyriconin" kuvauksissa. Siitä on jo aikaa.
Olimme paljon nuorempia ja laihempia. Hyvin alastomia.
Voi, kyllä vain.
Lucia.
Kaikella on tarkoituksensa.
Jopa tuolla kivellä.
Sinullakin.
Via Margutta 110. Fellinin osoite Roomassa.
- Pronto. - Hei, Mario. Minä tulen huomenna.
Ei, Lucia. Ei enää tapaamisia.
Italialainen ohjaaja Federico Fellini kuoli oltuaan kaksi viikkoa koomassa.
Hän oli 73-vuotias.
"Mistä tiedät minun olevan hullu, kysyi Alice.
Pakkohan sinun on olla, et olisi muuten tänne tullut, vastasi Kissa".
Kauanko haluaisitte tehdä elokuvia? Montako vuotta vielä?
No, sanotaan 200 vuotta.
Kaikella on tarkoituksensa.
Jopa tällä pikkukivellä.
Jopa tähdillä.
Sinulla myös.
LOPPU
Suomennos: Sami Siitojoki